Periode: ca. 1730-1770. Rokoko er en kunstnerisk strømning i Oplysningstiden, nogenlunde samtidig - og på nogle områder beslægtet med
klassicismen.
P.S.: Læs også opslag om renæssance med generelt afsnit om tekstproduktion i 1500-, 1600- og det meste af 1700-tallet.
'Rokoko' er egentlig en betegnelse for en kunstigt anlagt grotte med muslinger og sten som dekoration. Rokoko-litteraturen var, som litteraturen i renæssancen og barokken - domineret af brugs- og lejlighedsdigtning, herunder ikke mindst salmedigtningen. Men verdslig digtning som underholdning for den verdslige elite (adel (godsejere), storkøbmænd, den lærde stand, borgerlige embedsmænd) var mere udbredt end tidligere.
Fortællingernes temaer var typisk det frie hyrdeliv, kærlighed, venskab og den idylliske natur - ofte skildret på en let, humoristisk eller ironisk måde.
Et eksempel på et kærlighedsdigt er "Kiærligheds Alphabet" af Ambrosius Stub (1705-1758):
Min eene kiære! skal end vore Samling ikke skee
Du maae Dog lære min Elskovs A. B. C.
Her bogstaveres i Sandhed uden Sviig
Min stand er din, og din er min, L. I. G. siger liig.
Vor Liighed sigter til ingen blind forvirret Lyst,
Som Du ey svigter, saa vakler ey mit Bryst;
Stav og leg sammen paa Hiertets Fibel Bret;
A. E. R. ær, L. I. G. lig, sig ærlig! men det er ret.
Vor ærlig Meening i begge Hierter har sin Grund
Til fast Foreening med troefast Haand og Mund
Læs ret og rigtig: jeg er og bliver dig
Liig, ærlig, kiærlig, vil du meer, saa lev, og Døe med mig.
Udover Stub er flere af den svenske C.M. Bellmans (1745-1795) digte og sange også kendetegnet ved deres rokoko-stil. Det samme gælder visse skønlitterære tekster af oversætteren fra græsk og satirikeren
Christian Falster (1690-1752).
Glossary
- Elitær
En elite er gruppe mennesker, der regnes for at være de bedste eller mest privilegerede inden for et bestemt område, fordi de har større evner, mere magt eller er rigere mm., end de fleste andre. Begrebet elitær bruges ofte negativt i betydningen at optræde nedladende, disrespekterende eller latterliggørende over for de, der ikke har samme viden, kunnen, erfaring, intelligens, talent, velstand mv. som en selv og den del af eliten, man selv mener at man tilhører.
- Verdslig
betyder ikke-kirkelig, ikke-religiøs; det verdslige (også kaldet 'sekulære' eller 'profane'), har med den materielle, jordnære tilværelse, den ikke-religiøse del af virkeligheden, at gøre - i modsætning til 'det gejstlige', der handler om kirkelige, religiøse forhold.